Христо Смирненски
Изплетена сякаш от бронзови нишки…

chitanka.info

На Лорелай

Изплетена сякаш от бронзови нишки,

косата ти ярко пламти;

що горест жестока, що бурни въздишки,

що цветни и знойни мечти.

Щом здрач теменужен прибули полята,

аз бродя от скръб осенен

и русите къдрици в чудна позлата

ах, бляскат ли, бляскат над мен.

В душа ми зашепне натъжена лира

за твоите руси коси

и всяка къдрица кат тежка рапира

над мен безпощадна виси.

Желал бих, желал бих косите ти меки

чело ми с любов да допрат,

желал бих тогава да стихна навеки

от ранна, но сладостна смърт…

Изплетени сякаш от бронзови нишки,

косите ти ярко пламтят;

що горест жестока, що бурни въздишки,

бушуват сред пламнала гръд…

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

Лого на Моята библиотека
http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.